Subtitulado y Traducido por: "CHARLY1" Превод от испански: Асен Златарев и Джон Атанасов
Нашата галактика се намира на хиляди светлинни години от вашата Слънчева система.
Нашата планета умира.
Членовете на нашето правителство предприеха един план.
Един отчаян план.
Да се търси друга планета, на която да няма живот.
Търсенето беше продължително.
И нашия народ не хранеше надежди.
Но една група военни отхвърлиха този план и се отцепиха.
Техният лидер не се притеснява от това, което бяхме открили.
Той иска да разруши твоя свят.
Сега аз имам дълг към вас.
Опитват се да установят път, който да свързва двата свята,
убивайки всеки, който им се противопостави.
Аз ги следвам.
Моята задача е да ги спра.
На всяка цена.
Продължават по график.
Никой не ги следва.
Ще продължим да ги наблюдаваме.
Да се манипулира внимателно. Чувствително съдържание - Чупливо.
Черна птица, приемам.
Черна птица, чувате ли ме? Приемам.
Отговорете.
Черна птица, добре ли сте? Приемам.
-Най-после.
-Идвайте, хайде.
-Някаква съпротива?
-Нищо притеснително. -Дайте ми подробности.
-Имаме всичко, можете да го сравните.
-А генераторът завършен ли е?
-Намери ни.
Подсигурете зоната.
-Рикър. -Трябва да се изтеглим.
Веднага.
-Да, намери ни, елиминирайте го.
-Да, стреляйте. -Направете го.
-Хайде.
-Стреляйте.
-Хайде.
-Хайде, давай.
-Не спирайте.
-Ще го взривя.
-Айзис каза да дойдеш.
Но ти вече избра.
-Заклевам се, ще умреш.
Ще умреш.
Да, ще го направя.
Но не днес.
-Направих всичко за приемането.
Възстанових енергията, но трябва да ти кажа.
Всеки знае, че този отряд оперира отново.
С обновена сила.
Сега ще има повече мощност, отколкото можеш да си представиш.
-Ще се заема с всичко и ще следвам инструкциите.
-Как съм сигурен, че ще удържиш думата си?
Искам да кажа, виждам, че имаш много войници.
-Ти си част от нас.
-Нека ти изясня някои неща. Аз съм инженер, накарах това да действа.
Имам магистърска степен по физика, аз съм учен.
Трябва да поговорим. -Не, съжалявам.
Виждам болката ти.
Знам, че това значи много за теб.
-Говори с него.
-Мога да видя мислите ти.
Ти си лоялен, но също така пристрастен.
-Пристрастен. -Няма да ни предадеш.
И заради тази лоялност че бъдеш могъщ.
-Добре.
-Но бих искала да знаеш, че си най-доброто човешко същество, което съм познавала.
-Благодаря.
Добре.
-Сега си един от нас.
Един от избраните.
-Благодаря ти, Джеф.
-Искаш ли още?
-Да.
-Още малко захар.
-Остави я, Том.
-Млъквай, в колко часа излизаш?
-Няколко пъти е винаги.
-Знаеш ли, приятно ще ми бъде да се грижа за тебе.
Може ли да поговорим?
-По някое време.
-Петък.
-Том създава ли ти проблеми, мила?
-Не, както винаги.
-Не издържам.
Не мога да остана и един ден повече с тези ненормалници.
-Не това очакваше, но обещах на родителите ти...
-Не си им обещавала злополуки.
-Не си казала на майка ми какво се случи.
Тук съм, защото нямаше къде да отида.
-Това е най-доброто, иначе ще си похарчиш парите.
-Да, затова трябва да се махна от това село.
-Така ще отидеш в университета. -Може ли едно кафе?
-Върви си по пътя, да не си ми поискал повече кафе, или те убивам.
-Съжалявам, не искам да съм неблагодарна.
Обичам те, наистина.
Ще ми липсваш, когато отида в университета.
-И ти на мен ще ми липсваш.
-Виждам друго място в мечтите си.
-Ей, винаги ли казваш каквото ти е на ума?
Бях омъжена за 20 години с Джими.
-Сериозно.
Ако ти беше на мое място, щеше да направиш каквото казва.
-Можеш ли да дойдеш за момент?
-Някой ден ще му хвърля това в лицето.
-Мога да го обслужа вместо теб.
-Аз се заемам.
-Няма проблем.
-Променила си прическата...?
-Нека помисля няколко секунди. Не.
-Не можеше да бъдеш по-директна.
-Чакай, какво е това?
-Знаеш ли, имам един, наистина.
-В ръката ми е, много е красив. Ако го видиш...
-Пусни ме. -Извинявай.
-Остави я. -Добре, мога да се заема аз.
-Хей, един момент, бебчо.
Слушай, това е мой приятел.
-Много добре, сега знаете.
Много добре.
-Имате лошо обслужване.
-Спокойно, дръжте се интелигентно.
-Благодаря, това беше много мило.
Аз съм Джули.
-Приятно ми е да се запознаем.
-Имаш ли си име?
-Райкър.
-Не си от тук.
-Не, не съм.
Търся една малка църква на главната улица.
-Това е една стара църква.
Това е друго предчувствие.
-Медитацията е добра за душата.
-Загрубяла душа.
Всъщност има една такава на 15 мили от тук.
Можеш да стигнеш пеша да я видиш.
-Благодаря.
-Знаеш ли от къде е?
-Не съм го виждал преди.
-Ще се обадя тук-там.
-Направих точно каквото ми каза, много е просто.
Без телевизия, без картини.
С достатъчо пространство.
Без снимки, но мисля, че ще ти хареса.
-Това е игра.
-Харесва ли ти?
-Добро е, можеш да си вървиш.
-Ok, няма проблем.
-Има нещо не наред в него.
-За какво говориш?
-Удря много, много тежко.
-Няма значение.
-Какво, по дяволите, беше това?
-Пороен дъжд.
-Да, но беше на косъм.
-Ела да видиш това.
-Връщай се в колата.
Ембър, връщай се в колата.
-По-добре да се махаме.
-Добре дошъл в новия свят, Главнокомандуващ.
-Викам центъра.
Докладвам за експлозия в Аш.
Вярвайте ми, беше като експлозия.
Беше един висок човек, облечен в черно, Оk.
-Шерифе.
Видях го днес следобед в ресторанта.
-Какво е станало тук?
-Двойка тийнейджъри, които се гушкали в колата.
-Казват, че видели един тип до огнено кълбо, която паднало от небето.
-Защо са казали това?
-Добре де, видели някаква жена, която преместила тялото му настрани.
Казват, че тялото излязло от водата.
Това прилича ли ти на нещо?
Разбира се, типът изчезнал.
Докараха една комисия, която ще провери в радиус 6 километра от тук.
От тук, елате.
-Не знам колко ще продължи.
-Защо?
-Казват, че започнало веднага, щом кълбото паднало.
Казват, че започнали лудо да растат храсти около езерото.
И излизали искри от водата.
-Нещо подобно случвало ли се е преди?
-Какво? Огненото кълбо в езерото ли? -Да.
-Добре, това ще ви прозвучи налудничаво.
Чух го преди 20 години, един фермер го съобщи.
-Шерифе, трябва да дойдете да видите това нещо.
Телата на Джак и Джери, окачени на дървото.
-Май са ги убили.
-Елате с мен, ще проверим тази работа.
-Добре.
-Как усещаш новото си тяло, Сейлън?
-Добро е.
Добър избор си направила.
-Одобряваш ли го?
-Много е рано да се каже.
Добре е устроено.
-Много впечатляващо.
-Искам да ви поздравя с добре дошъл, Главнокомандуващ Сейлън.
-Кой е този?
-Господин Родерик е упълномощеният инженер тук.
-Знам, че сте новият управляващ.
Верен съм на новите заповеди.
-Убий го.
-Той ще построи заплануваното.
-Смяташ ли, че може да му се вярва?
-Можем да го използваме докато свършим, после може да умре.
-Той вярва ли ти?
-Разбира се.
-Провери ли къде е убиецът?
-Той е мъртъв.
-Как уби този малоумник?
-Бях притеснена за...
-Знаеш ли кой го е изпратил?
Кажи ми.
Бяха изпратени войни, уби ли ги?
-Мисля, че е жив.
-Мислиш ли?
-Беше Райкър, нали?
-Да.
-Искам да ми го доведете.
Жив.
-Приемам, че
резултатите ще са добри.
-Не искам да се притеснявате за живота си.
Искам да кажа, ако дойдете от своята на нашата планета.
Аз съм вашият човек, ще опазя тайната.
-Ето това е.
Продължавай да изпълняваш заповедите.
И им се наслаждавай. -Благодаря.
Благодаря, Главнокомандуващ.
-Ето те и тебе. -Здравей!
Върна се.
-Кафето е добро.
-Ти си полицай, нали?
-Добре.
Джули,
забелязала ли си от сутринта някакво раздвижване сред растителността?
Някаква необичайна активност, като мигащи светлини.
-Видях и чух някои неща в езерото.
Относно светлините се питам, какво ще стане там?
-Благодаря.
Добре, пази се.
-Извинете.
-Извинете, Главнокомандуващ.
Донесли сте всички тези торби с вас?
-Това са водорасли.
-Да, възхитителни са, разбирам.
Не се безпокойте за процеса.
Искам да кажа, завземането на цялата планета.
Как се защитаваш?
-Това е под мой контрол.
Да се контролираш, знаете.
Всичко ли върви според плана?
-Да, всичко върви по план.
-Искам да знам, тоест, да се построи сграда тук.
Когато всичко е готово.
Ще бъде като на снимката, нали?
Като магистрала, по която идват всички.
И ще бъде цяла сензация, когато започне.
Съпротивата ще е фалшива.
-Ще дойдеш в къщи.
-Паркираш неправилно.
-Хайде.
-Ей, какво правиш?
Остави камиона ми.
-Надявам се, че не оставяш свидетели.
-Нека да проверя.
-Има 22 убити от изстрели.
-Използвал е армейско въоръжение.
-Агент.
Това никога не се е случвало.
-Как така?
-Свидетелят казва, че някакъв тип влязъл и започнал да стреля.
-Лори е мъртва.
Убил жена му пред витрината.
Има достатъчно гилзи тук.
-Джули е единствената оцеляла, но не казва нито дума.
-Мога ли да опитам?
-Да, заповядай.
Направи го, ако можеш.
-Познаваш ли стрелеца?
Видя ли още някой друг навън?
-Да.
-Опиши го.
Не тук, навън.
Ела с мен.
-Вземи ме със себе си.
Където и да отида, ще ме намери.
-Ела.
-Ти си истински полицай, нали?
-Опиши ми мъжа, който шофираше камиона.
-Беше жена, с красиво лице, дълги коси.
-Благодаря.
-Не стреляй.
Спри се.
Някакъв мъж открадна полицейска кола.
Под носа ми.
-Трябва да намеря свидетеля, хайде.
-Защо влезе в колата?
-Казах ти, ще дойда с теб.
-Какво правиш?
-Защо открадна полицейската кола?
-Да чуем информацията на полицията.
-Влез първи.
27, Товарът е готов.
-Тук съм, за да взема товара.
-Трябва да ми дадете липсващия номер, сър.
-Липсващия.
-Да, трябва ви номера, който е на плика, сър.
-Не си го спомням.
Ще го потърся.
-Ей, какво става?
-Знаеш кой уби чичо ми, нали?
-Да.
-А другият тип?
-Това не е важно.
Той го направи.
-Преследваш ли ги?
-Да.
-Добре, идвам с тебе.
-Слушай, не ме оставяй, какво ще правя тук, къде да отида?
Задник.
Докладвам за престрелка, приемам.
-Къде отиваш?
-В градчето.
-Добре, ела.
Ще бъде дълго пътуване.
-Скарахме се с приятеля ми.
Свали ме от колата.
-Та ти си ангел.
-Какво, онзи отзад да не е приятелят ти?
-Излез от пътя.
-Моля ви, не искам проблеми.
Моля те, избягай му. -Защо?
-Виж, аз само изскочих от пътя.
-Щом искаш.
-Слушай, нищо не може да ми избяга.
-Разбира се, че не.
-На колко си години?
-На достатъчно.
-Достатъчно за какво?
-Достатъчно голяма, за да се забавлявам.
-Можеш ли да провериш, дали си отиде?
Моля те.
-Да.
-Очаквах те.
От много време не сме се виждали.
Никога не тъм те виждала такъв.
-И си убил този човек?
-Нямаше нужда да го правя.
-Кой беше?
-Един престъпник.
-Защитаваш твоите най-ценни чувства.
-Живея с тях.
-Присъедини се към нас, Райкър.
Тази планета е боклук, да не ти пука за тези.
-Притесняват ме хората от вън.
-И ще бъдеш тяхното спасение.
Не проигравай единствения си шанс да живееш.
-Няма да наруша кодекса.
-Не е ли достатъчно, Райкър?
Това е въпрос на оцеляване.
Ще завземем тази планета, или ще умрем.
-Намерихме още един свят.
Без човешки същества.
-Той не става за нищо.
-Не. Приех тази мисия, за да ви заведа.
-Има шанс за нас на друг свят.
-Има само един шанс, този свят ще ни спаси.
Това е твоята съдба.
-Не, Айзис.
Този свят няма да бъде твой.
-Отиде натам.
-От тук.
-Върви.
-Ставай.
Ставай.
Време е да умреш, Райкър.
-Само в съня ти.
-Малко возене? -Да.
-Откъде го намери този Джип?
-Взех го назаем от един, по-лош от тебе.
-Нямаш чувства, не би трябвало да говоря с теб.
-Как ме откри?
-Чух, че има престрелка и се сетих, че си ти.
-Лошо ли те удари?
-Доста зле.
-Завий на дясно в следващата пресечка.
-Накъде отиваш?
-На моето място.
-По някакъв начин усещах, че това не е църква.
-Върви си.
-Прострелян си.
-Откога наистина беше последният белег?
-Подай ми онази чантичка, моля те.
-O, Боже, какво правиш? Да не си луд?
-Това трябва да го прави лекар.
-Ok, това ме ужасява.
-Кой си ти? Какво си ти?
-Говореха там, до езерото.
Бяха много странни.
Това си бил ти.
Ти не си един от тях, нали?
Искам да кажа, не си като тях.
Тези белези.
-Излекувах ги.
Винаги го използваме.
-Белезите по твоето тяло.
-Уби ли ги?
-Аз също щях да умра.
-Джони, в реката.
-Онези какво са?
-Те са като мен.
Същността на моя живот.
-Взел си това тяло и си се върнал към живота.
-Да.
-Когато се върнеш в дома ти, планетата ти или каквото е там,
ти нямаш тяло.
-То е там, на станцията.
-Нашите видове и океани са като вашите.
Но нашият океан умира.
Няма да оцелеем, ако не намерим някой еднакъв.
Но това няма да бъде на тази планета.
-Откъде си сигурен?
-Казаха ни го нашите предци.
Трябва да ти отидем.
-Не може да бъде, говориш като нашите предци.
-Нещо от сорта.
-Мога да ти помогна в твоята мисия.
Все пак това е за човешката раса, нали?
-Не можеш.
-O, да, мога.
Кой ти помогна, когато тя щеше да те убие?
-Хайде, хайде.
-Ok, трябва да се махаме от тук.
Твоите хора са ни проследили.
Как ще излезем от тук?
-Хайде, идвайте.
-Ела.
-Движение.
-Ела.
-Къде е Сартек?
-Мъртъв е.
Загина там.
-Защото вярваше в нашата кауза.
-Тази кауза включва и теб.
-Оставила си го да избяга!
-Ще го намеря.
Тази нощ.
-Мислех, че си дошъл в онова кълбо.
-Мога да бъда само в това тяло.
-Този приятел не може да издържи малко ходене.
-Поработих, за да не умре.
-Запомни, те ще се появят там, където съм.
-Разбирам.
Когато твоята мисия завърши,
можеш ли да ме вземеш със себе си?
-Не. -Защо не?
Нямам нищо тук.
-А семейството ти?
-Единственото семейство, което имах, видя, че беше избито.
Родителите ми загинаха при самолетна катастрофа, беше малко глупаво.
-Имаш приятели.
-В колежа ли?
Вече завърших.
-Не можеш да преживееш пътуването.
-Защото съм човешко същество ли?
-Да.
-Не ме е страх да умра.
Не искам да съм сама.
-Ти си силна.
Няма да си сама.
-Откриха ни.
-Не, не са те.
-Искаш ли да пътуваш вътре?
-Не пътуваме бързо.
-Опитай да се качиш в камиона.
-Здравей. -Здравей!
-Благодаря. -Да, благодаря.
-Кого имам удоволствието да возя тази вечер?
-Аз съм Джули, а това е баща ми.
-Нед Райкър.
-Колата ни се повреди.
Акумулаторът се изтощи, много се радваме, че ви намерихме.
-Обзалагам се, че да.
Харесва ли ви музиката?
-Страхотна е.
-Добър баща.
-Да, такъв е.
-Знаеш ли, не ми се вижда да си приличате много.
-Приличам на мама.
-Да.
-Трябва ни този камион.
-Не го убивай!
-Не се канех да го направя.
-Това е най-доброто място тук, хайде.
"При Кели", винаги, когато идвам, минавам за малко.
-Да сър.
-Хайде, след дамите. -Благодаря.
-Здравей, Кели, как си?
-Ей, човече!
-Вкусно е.
-Не си ли гладен?
-Той не яде много,
той не яде много.
-Харесва ми да ям.
Трябва да съм хапнал, за да се чувствам добре.
После отивам до Сан Диего.
Кълна се, че само това ми харесва от магистралата.
Значи ти си бащата.
А каква е истинската история?
-Нищо не крием, търсим нотариус.
-Не. Бягате.
Не си я отвлякъл, нали?
-Не, кълна се, че не.
-Кой ви преследва?
-Преследват мен.
Не двамата.
Не мога да ти кажа кой.
-Но ние сме добрите.
-Вярвам.
Добре.
Пожелавам ви всичкия късмет на света.
-Имаме нужда от него.
-Имам двама малчугани.
Това е добър екип.
-Винаги ще се намери някой да ви помогне.
-Какво е това?
-Трябва да излезем от тук, веднага, отзад!
-Изглеждаш много зле, как ще се регенерираш?
-Ще го направя в къщи, хайде.
-Какво...
-O, човече.
-Ще ми разкажеш ли за твоята мисия?
-Няма защо да приспособяваме отново нашия свят.
Това е за нашата планета и за твоята.
-Защо са дошли?
-За да завоюват твоя свят
и да поробят хората.
Не мога да позволя това да се случи.
-Когато мисията ти е завърши,
как ще се върнеш в къщи?
Ще дойдат ли да те търсят от твоя вид?
Имат ли някаква форма?
-Завръщането не е важно.
-Това е самоубийствена мисия.
-Оцеляването е достатъчно.
-Тези частици са красиви.
Но ме плашат.
-Не би трябвало, тези частици ми помагат когато почивам.
Нуждая се от тях за дълъг живот.
-Любовта е нещо грандиозно.
-Можете да го направите с някого.
-Мога ли?
Ще ми е приятно.
-Накрая ще ни намерят.
Мисля, че и двамата ще умрем.
-Не знам дали е така.
-Страх ме е.
-Няма да умра.
-Желаеш ли ме?
-Не съм от товоя свят. -Не питах за това.
Искаш ли да се любим?
-Не си моят тип.
-Със сигурност съм.
Всъщност още не го знаеш.
-Можеш ли да ме прегърнеш?
-Да.
-Извинявай.
-Ок.
-Как усещаш това? -По-добре.
-А това? -Джули.
-Помогни ми!
-Оставете ме!
-Ти, ти уби чичо ми!
-Кой е това?
-Коя е тя?
-Тя пътуваше с Райкър.
-Негова приятелка съм.
Близки сме.
-Говори, защо тя е тук?
-Заради Райкър.
Ще дойде за мен и всички ви ще избие.
-Надявам се, че заради твоята любов
не забравяш къде си.
-Не изпитвам любов към Райкър.
-Лъжеш.
Не можеш да скриеш нищо от мен.
-Моите чувства към Райкър са смъртта.
-Как се чувстваш?
-Като че ли ще повърна.
Кога се къпа за последен път?
-Чуй ме, девойче.
Аз съм единственият приятел, който имаш тук.
-Точно като единствените човешки същества тук трябва да сме заедно.
-Ще ми помогнеш ли да избягам?
-Зависи.
-Те ме познават, имат нужда от мен.
Имат нужда от мен, вярват ми.
-Слушах шефа.
Разбираш какво ти казвам.
-Със сигурност, ти си предател.
-Помня те.
Помня те от ресторанта.
Когато някой хвърли една бутилка.
Но сега е различно, нали?
-Съжалявам, страх ме е.
-Помня те.
Даде ми добър бакшиш.
-Ще ти дам още, ok.
Бъди любезна с мен и ще ти помогна да излезеш от тук.
-Имат нужда от теб в контролната зала.
-Разбрано, исках да се уверя, че всичко е наред.
-Кажи ми една дума, която да го опише.
-Лузър.
-Харесваш ми.
-Имам нещо различно за твоето лично описание.
Боклук.
-Не забравяй, че имаме общ приятел.
-Значи съжаляваш за смъртта на чичо ми.
-Не, това е нашето спасение, по-добре се моли.
-Да, ще получиш заповед да ни убиеш колкото може по-скоро.
Това вече го знам.
-Мисля, че това ти го е казал той.
-Говорихме за много неща.
-Въплътена в това немощно тяло,
крещиш за твоите чувства
в порутената си църква.
-А ти не?
-Имам усещането, че сте много близки.
-Отчуждихме се, никога няма да разбереш.
-По-добре поработи над това.
-И аз това ти казвам.
Но всичко се изменя.
Той не вярваше, че сме достатъчно достойни, за да бъдем изпратени тук.
Разбирам, че не ни вярва.
-Много лошо.
Оставила си някой много почтен и достоен.
Имаш щастието, че си прекарала известно време с един от най-великите мъже.
-Той не се отнесе лошо с мен.
-Като дете си.
Де да беше по-различна.
-Той иска да бъде с мен.
-Ще дойде за теб.
Не защото го е грижа за теб, а защото е негова отговорност.
Той е войник и на първо място стоят задълженията му.
И тогава ще умре.
-Чуй това много добре.
Това е, защото не постъпи правилно.
-Ако бягаш, ще те застрелят.
-Той знае, че това е капан.
-Разбира се, но ще дойде, въпреки всичко.
-Ако си го обичала, защо правиш това?
-Излез, чакат те.
-По-добре бягай, всичко това ще се взриви.
Излез навън.
-Няма да изляза без теб, не мога.
-Джули, само го направи.
Джули, върви си, моля те, върви си!
-Добре, Райкър, хубаво е, че се присъединяваш към нас.
-Ето го.
-Разочароваш ме, Райкър.
Ти си великият войн, верен на закона.
-А ти си великият предател.
Сега ще платиш със смъртта си.
Тези хора няма да успеят да те спасят.
Има един начин за спасение на нашия свят.
Знаеш го.
Но не това искаш ти.
Един кратък живот, отдаден на собствения вид.
Това е цената.
-Искам да ги изтребя.
-Виждам, че тези, които те следват, не знаят кой си.
Но ти да.
-Мислиш, че ако си по-почтен,
това ще те спаси от съдбата ти?
Или ще ме спре?
-Ти си идиот, тази дума е твоето описание.
Дръжте го!
-Стреляй!
Убий го!
Застреляй го!
-Много добре, остави на мен.
Сега ще видиш, Райкър.
-Ще променя хиляди.
Толкова е красиво.
-Трябваше да минеш на наша страна, Райкър, това беше много лошо.
Отведете го.
Затворете го.
-Ще го повреди.
-Айзис.
-Сейлън.
-Всичко ще бъде разрушено.
Върни се при мен, Айзис.
-Много е късно за това.
-Не, не е.
-Да, късно е.
Нашата мисия беше нашите хора да не умрат.
Това е съдбата, която имаме.
-Отстъпи, Айзис.
Всичко свърши.
-Не и докато умра.
-O, Господи, трябва да се махна, трябва да се махна.
-Айзис!... -Хей, хайде.
Трябва да го направиш.
Мъртва е.
-Тя е част от мен.
-Хайде!
Повдигни ме.
-Контрол.
-Унищожени ли са вече?
-Не, ще се върнат.
-Вземи.
-Какво е това?
-Трябва да го натиснеш, когато се отдалечиш.
Виждаш ли това тук?
Бягай.
-Отиваш ли си?
-Не мога да остана.
Трябва да се върна и да намеря начин да спася моята раса.
-Никога ли вече няма да те видя?
-Не мисля, че това ще е възможно.
-В такъв случай, това е краят.
Не ме забравяй.
-Няма.
-Сигурен ли си, че е добра идея?
-Има риск.
-Помни.
-След като ти.. -Натисна бутона.
-Почакай.
-Не беше толкова лошо, нали?
Престраши се.
-Сбогом, Джули.
-Сбогом, Райкър.
-Добре ли си?
-Да, добре съм.
-Мисля, че си отиде, вече всичко свърши.
-Остани тук, мила.
-Ще ми лиспваш.
-Свърши, Райкър.
-И върху старото ще бъде новото начало.
За новата конструкция ще имаме мощ.
-Знаеш, че не мога да ти го позволя.
-За да видя семейството си отново, този портал трябва да бъде построен.
-А ако трябва да избирам между моето семейство и всяко семейство от тази планета,
Добре де, очевидно е.
-Надявам се, че си разчитал на това.
-Не така го мислеше.
-Не можеш.
-Трябва да го направя.
Subtitulado y Traducido por: "CHARLY1" Превод от испански: Асен Златарев и Джон Атанасов.